Ja!
Mr Landau. Åh, herregud. Snälla, snälla....
Kom igen nu.
Det här är mr Landau.
Lämna ett meddelande, tack.
Mr Landau, sir!
Kom inte till labbet.
Om du kommer hit dör vi allihop.
Projekt 880 måste avbrytas!
Alla dör om du kommer hit!
Alla dör!
Ring mig.
Mamma! Telefonen!
Mamma! Mamma, det är Randy!
Snälla, jag ber dig.
Nej, mamma! Nej!
Nej. Jag är inte däruppe. Jag är här.
Mamma!
Vem var det?
Nej, jag är inte på övervåningen.
Jag är här!
Mamma! Det är jag, Randy! Nej! Det är jag!
Nej, jag är inte däruppe!
Jag är här! Lyssna! Nej!
Helvete!
Jag visste att det inte skulle funka.
Jag ber dig.
Säg bara vem du är.
Hörru, vakna. Ska du sova dig igenom första nattens jobb?
Det är dags.
Festen ska precis börja.
William Wishman. Den lilla skiten.
Den enda som blivit relegerad tre gånger från MIT.
Hur lyckades han komma in igen?
Två ord -- pappas pengar.
Gör för fan ingen buckla i bilen med den där.
Det drar jag på lönen.
Lewis Abernicky.
För tre år sen körde han mot rött ljus och blev påkörd från sidan.
Han hade en alkoholhalt på 0,09 i blodet,
därav rullstolen och straffregistret.
Ditt ena hjul gnisslar.
Vad sägs om att för en gångs skull hålla hastighetsgränsen?
-Bara på kul! -Visst, farmor.
Där är han.
Den här heter Randy Fraker.
Redan i så ung ålder är han en ansedd expert inom astrofysik.
-Bygger de ett satans rymdskepp, eller? -Det var hans röst i telefonsamtalet.
Vilket telefonsamtal?
Samtalet som är skälet till att vi sitter här och fryser arslet av oss.
-Ska du berätta om det? -Ja, men här kommer vår undercoveragent.
Det ändrar inte det faktum att du glömde att vi har jubileumsdag idag.
Det är en viktig dag
som du håller på att förstöra med ditt tjejiga skitsnack.
Det är en viktig dag, jag vet.
Jag kan verkligen inte vinna här.
Du verkar inte nervös.
Ett litet steg för mig, ett stort steg... och så vidare...
Bekymmer i paradiset?
Ja. Skit på dig, Bill.
Fan. Han tittar rakt mot oss.
Kom igen, vänd dig om.
Kom.
Mr Landau kommer.
Är ni säkra på det här?
-Ja. -Nu gör vi det.
Efter dig, älskling.
Vill du hålla min hand, raring?
-Godmorgon. -Godmorgon.
Tack.
-Godmorgon. -Godmorgon.
-Hur går det därnere? -Långt över din lönegrad, gullet.
Bill, vilket svin du är.
Ja.
Han behöver inte tillbringa timmar i underjorden med honom.
Det har du rätt i.
-Är du fem, eller? -Jävlas inte med mig. Jag är nervig.
Välkommen till Projekt 880.
Kan nån få den att sluta säga så?
Det är så mr Landau vill ha det, och det är han som betalar.
-Skåpet bredvid mitt. -Släpp det.
Vad är det som luktar?
En anläggning för 50 miljoner dollar, och ändå stinker det röv.
Inte vilken röv som helst, utan Randys ruttna röv.
Här kommer han. Mr Landau.
Bossen. Mystiska mannen.
Vi har ingen info om honom före 2007. Verkligen ingenting.
Sen dess har han bildat sex bolag
och blivit granskad av SEC nio gånger.
Jag skickar med en av killarna.
-Van Ling. -Varför jag?
Jag vill inte behöva trycka upp bubbelhelvetet i arslet på dig.
Gå.
Jag har slutat röka och jag hatar tuggummi.
Jag frågade inte.
Om telefonsamtalet är skälet till att vi är här,
-låt oss höra det. -Okej.
Mr Landau, sir! Kom inte till labbet.
Om du kommer dit, dör vi allihop.
Projekt 880 måste avbrytas!
Kommer du, dör vi allihop.
Vad tusan är Projekt 880?
Det enda vår agent har kunnat säga
är att det är nån sorts partikelaccelerator.
Hur kan det vara allt? Det är omöjligt.
Ibland skickar man en ung nykomling undercover,
och personen i fråga dricker körsbärsdricka.
Stämmer det att inte ens NSA vet vad genierna bygger därnere?
Jag tycker fortfarande att vi borde använda Higgsfältet.
Kan nån öka hans dosering, tack?
Kommer det inte att filmas underifrån?
Jag antar det.
Skit på dig, Bill.
Försök hålla upp den lite, som om du vore en normal människa.
Det vore toppen.
Sitter du här och tar ett av dina hemliga samtal?
Är vi redo att testa det här på en människa?
Definiera människa.
Det var inte snällt.
Roligt, men inte snällt.
Du, angående det där med jubileumsdagen....
Vänta, det där låg inte där igår.
Eller hur?
Tror du att nån har varit här?
Hissen på väg ner.
Kom. Vi kan inte låta bossen vänta.
Välkommen till Projekt 880.
Vi är kopplade och klara och inväntar din signal.
Tiden väntar inte på någon.
Ett litet skämt.
När vi gör det här...
Då finns ingen återvändo.
-Det blir strömavbrott i hela stan. -Vadå strömavbrott?
Blåser du verkligen bubblor?
Vadå strömavbrott?
Vi borde fixa inställningssystemet.
Låt det vara. Det är inställt. Herregud.
Dags att verka upptagna.
Vad fan är det där?
Gå bakåt.
Nej. Den andra.
Perfekt.
Det här är natten som vi har arbetat mot de senaste två åren.
Som vi vet kommer vårt experiment att kräva
enorma mängder energi.
Det gör att vi drar vi till oss oönskad uppmärksamhet
från våra vänner på NSA, bland andra.
Det jag vill säga är att ni ska göra ert yttersta.
Vi kommer att lyckas.
89 procents ström. Stigande.
Vad i helvete hände?
-Drog du ur en kontakt? -Nej.
Det funkade verkligen.
Vad hade du väntat dig?
Eld, explosioner, kaos. Död...
Klockan går.
Se till att använda tiden väl.
-Jag är redo. -Det ser inte ut så.
Jag var på en sån där "Det är min sista kväll"-fest.
Eller en vanlig fredag för dig.
Bra.
Planändring.
Vänta. Va? Jag?
Va? Han?
Lägg av.
Nej. Landau, kom igen!
Ja, sir. Det är strömavbrott 40 kvarter bort.
Ring ert folk. Jag vill genast ha hit ett taktiskt team.
Ska bli.
Jim!
Jim, är du där?
Var är du?
-Jim... Är du härinne? -Ja, jag är här.
Vad gör du här?
Detsamma som datorerna... jag tänker.
Jag är ledsen för det som hände imorse.
Jag gjorde en för stor grej av det.
Bäst att rensa luften innan jag sugs ut i ett svart hål,
eller fossiliseras i dinosaurieskit.
Precis.
Okej, då.
De andra har ett möte.
Bill är upprörd, eftersom vi sa att han skulle få bli den första.
Det gjorde jag med.
Jag visste inte att Landau skulle göra så här.
Du kan inte bara ändra allt i sista stund.
-Jag menar allvar! -Mr Landau!
Vad snäll och lyssna på honom.
Han förtjänar att bli den första.
Allvarligt! Varför Jim?
Vilket skitsnack.
Du kan inte ta det ifrån mig!
Jag har fattat mitt beslut.
Han är en förhärligad tekniksnubbe.
Nej, han är...
den mest begåvade dataingenjören på MIT.
Nej, han är en jävla stipendiegrabb.
Han är bara här för att uppfylla en kvot.
Visste du att den här tillhörde pappa?
Nej. Den här lilla grejen?
Han hade aldrig mer än några femmor i den.
Jag behöll den för att påminna mig om att aldrig bli som han.
-Är det här du? -Det enda stället han tog mig till.
Kapplöpningsbanan.
Nästa häst och nästa lopp var alltid ett säkert kort.
Sista gången jag såg honom, innan han dog...
berättade jag att jag skulle komma in på MIT.
Jag sa: "Det kan vi slå vad om."
Vet du vad han svarade?
Han såg mig rätt in i ögonen och sa...
"Ingen skulle ge mig rätta oddsen för det."
-Jim är inte en av oss. -Det är sant.
Och så är han något av ett arsel.
Han är uppenbarligen varken den mest omtyckta,
eller värdefulla, medlemmen av teamet.
Därmed kan han avvaras.
Därför hamrade jag på tangentbordet varje dag tills fingrarna blödde,
fick stipendium till MIT,
blev bäst i klassen, introducerades för Landau
och kom hit till Projekt 880.
Jag kan inte avstå från möjligheten
att bli världens första tidsresenär.
Jag vet.
Kalibrerar till en timme.
Några sista ord?
Nu börjar jag. Kom igen.
Initiering av jongeneratorn.
-Fan också. -Var det väntat?
Nej, virveln kollapsar.
-Vi kommer att slitas i stycken! -Nejdå. Den stabiliseras. Jag fixar det.
Vad i helvete är det?
Kvark-gluon.
-Va? -Du frågade.
Jim.
Är du redo?
Vart ska han?
Inte vart, utan när.
Ledsen. Har alltid velat säga det.
Vi skickar dig en timme framåt. Alltså, till exakt midnatt.
Okej?
Håll armar och ben innanför virveln.
Allt som lämnas utanför kommer inte med.
När du kommer dit väntar du, okej?
Vi kommer ikapp dig.
Vi ses om en timme, okej?
Ja.
Du, kom ihåg att det är ett svart hål. Om nåt går snett
försvinner du bokstavligen upp i din egen röv.
Lycka till, Jim.
Nu, Gale.
Nu!
Vad i helvete?
Självutplåning om fyra minuter.
SJÄLVUTPLÅNING
Fan också! Hela stället kommer att sprängas i luften!
Välkommen till Projekt 880.
Gale...
- Välkommen till Projekt 880. -Nej! Jim! Jim!
Gale!
Nej!
Självutplåning om två minuter.
-Jim! -Lewis. Vad har hänt?
-Vem gjorde det här? -Jag vet inte.
Vi fortsatte att filma, som du sa.
-Gjorde jag? -Du kommer att göra det.
Tillbaka.
Stoppa honom.
Självutplåning om en minut.
Vad händer?
-Det är nåt som kommer tillbaka! -Va?
Varför? Varför kommer han tillbaka?
Vi gjorde det!
Jim.
Varför kom du tillbaka? Du skulle stanna.
Vad fan är det som pågår?
Jim, vad hände?
Är det min kamera?
Jim.
Hörni... Dåliga nyheter.
-Taktiska teamet är här. -Bra.
Då så. Kom igen, killar.
Sätt fart! Allihop, ner!
Ner! Snabba på!
-Ner! -Ner med er!
-På golvet. -Ut härifrån!
-Bort! -Säkrat!
-Var är de? -Såja, ta det bara försiktigt.
-Här. -På soffan.
Sätt dig ner.
Okej. Jim, älskling?
Börja från början. Vad hände?
Labbet... var en enda röra.
Det var tomt. Jag hittade ingen av er.
Herregud. Det är som att bli slagen i skallen med en hammare.
Du blöder från näsan. Jag hämtar nåt.
Jag har sett blod så det räcker.
Berätta nu vad som hände.
Jag såg en kropp.
-Den saknade huvud. -Vem var det?
-Sa jag inte att huvudet saknades? -Vad hände sen?
Jag hörde ett skrik.
Det var du.
Jag sprang så fort jag kunde, men nån drog in dig i hissen.
-Vem? -Jag såg bara svarta handskar.
Jag såg inte vem det var.
-Det är allt jag såg. -Helvete!
Och sen...
-snubblade jag över Lewis. -Vänta. Va?
Du låg döende på golvet, och du gav mig kameran.
Döende? Hur?
Du sa att vi fortsatte att filma,
så jag antar att vi fortsatte filma.
Toppen, så vi kan kolla allt i kameran?
Han färdades genom en reva i rymd och tid.
Garantin lär inte gälla längre.
Och så är den blodig.
Det är ditt blod.
Helvete.
Toppen.
Jag gör mitt bästa.
Bra, men utan film har vi inget bevis.
Jag hittar inte på, ditt svin!
Berätta då varför du inte stannade och tog reda på vad som pågick,
innan du kom tillbaka och började skrämma alla?
För att labbet skulle explodera.
Nån hade startat självutplåningen.
Visst. Vi har ingen sån.
Jo, det har vi faktiskt.
Varför då? Maskinen tillhör oss alla. Så löd avtalet!
Vi vet alla att den är alldeles för kraftfull för att hamna i fel händer,
särskilt regeringens.
Det här är inte sant.
Vad fan?
Jag vill prata enskilt med dig.
Du får inte upprepa detta för nån, men jag tror att vi
har infiltrerats av NSA.
Det är Jim, eller hur? Det var därför du skickade honom.
-Därför kunde han avvaras. -Han kan samtidigt tala sanning.
Låt mig resa framåt och ta reda på det.
Vi är alla döda vid midnatt.
Wow! Tidernas sämsta spoilervarning.
Vi har alltså mindre än en timme på oss att sticka.
Tidsförskjutning påbörjas.
Va?
Nu gör vi det, Landau.
Skynda på, Landau.
-Sluta, Landau! Vad gör ni? -Ta det lugnt.
Jag reser framåt för att kolla upp det.
-Va? -Jag berättar sanningen!
Jag tänker inte vänta i en timme på sanningen.
Allt är över när du kommer dit.
Nej, jag anländer kl. 23.50, 10 minuter före dig.
Okej, besserwisser. Hoppas du är beväpnad,
för nån kommer att döda oss, för fan!
Okej, jag tar med ett vapen.
-Du. -Din självgode fan.
Fel vecka att sluta röka.
Du begår ett misstag.
-En lycka till-kyss? -Skit ner dig.
Kör.
-Gör det inte. -Redo.
Okej, tillbaka till plan A. Nu drar vi härifrån.
Tänk om Williams plan funkar.
Det vet vi inte förrän om 40 minuter.
Då är det för sent.
Vänta.
Han verkar komma tillbaka.
Vad är det?
Vad fan?
Vad är det?
Herregud!
Det räcker. Nu drar jag härifrån!
Hissen svarar inte.
Helvete!
Hissen går på ström från elcentralen.
Nej... Det är färdigt. Färdigt!
-Vad är det? -Elcentralen...
ligger i stan som just nu är strömlös.
Ert fel, era genier!
Vi vet att den funkar sen. Det såg jag.
För sent. Då är vi redan döda.
Helvete.
Vaktkontoret! De har telefon!
Bills huvud var nån form av trofé. Mördaren retar oss.
Telefonerna är döda.
Fan. Internet är också nere.
Allt funkade förut.
Vem tänkte vi ringa?
"Hallå, larmcentralen? Vi är i ett topphemligt labb under staden
där vi experimenterar med tidsresor.
Och så kommer det att ske en massa mord."
Titta. Det är han.
Det är han.
-Det är han på övervakningsfilmen. -Så mördaren har klippt av sladdarna.
-När var det? -För 11 minuter sen.
Nej. Då var vi alla i labbet.
Nej, det var vi inte.
Mr Landau gick precis innan!
Försöker du anklaga mig?
Han. Han var inte heller där.
Din jävel. Vill du förlora armarna också?
-Lugn. Han anklagar er inte. -Jo, det gjorde jag faktiskt.
Hörni. Inga andra än vi...
är härnere.
Så vem mördaren än är...
så är det nån av oss.
Fan.
Det är inte jag. Jag känner er för fan inte ens.
Men du vet vad vi har byggt och vad det kan vara värt.
Jag är bara här för att jag blåste bubblor.
Okej, så vem är mr Bubbles? Och vem lät honom bestämma?
-Ska du ha spö? -Hörni! Lägg av!
Vi har en tidsmaskin!
-Sluta! -Vi har en tidsmaskin.
Det här behöver inte hända.
Nån åker tillbaka och varnar oss att inte komma.
Så att mördaren, vem det än är, inte kan mörda nån, inte idag.
Bra. Det gillar jag.
Ja...
Nej. Det går inte.
Då orsakar vi en paradox.
Minns ni när Lewis sa att han ville åka tillbaka och hindra att han kör full?
Det var därför jag gick med i projektet.
Minns ni vad vi sa då?
Att han skulle orsaka en temporal paradox.
Kan ni försöka förklara det på engelska?
Han skulle resa tillbaka och hindra olyckan,
och då skulle olyckan aldrig ske, och han skulle aldrig ha rest tillbaka.
Och då... blir han Schrödingers katt,
handikappad och inte handikappad på samma gång,
-fast inte det! -Kan du inte bättre än så?
Det här är jävligt komplicerat.
Vad händer om vi gör en para-grej?
Du lyssnar inte.
-Vi kan inte. -Varför inte?
Låt mig uttrycka det så att du förstår.
Din jävel!
Men okej. Gör det.
Det är ödet. Man kan inte besegra ödet.
Vi har inget val. Om vi inte gör det...
dör vi allihop.
Åt helvete med ödet. Jag vill inte dö.
Ja, det låter som en plan.
Jag har nåt.
Jag tror jag får fram nåt ur kameran.
Det är ju löjligt.
Han är en jävla skit.
Helt otroligt att vi låter honom resa.
Ledsen. Det är lite av och på.
...om Landau tänkte på det faktum...
Kan vi spola fram? Vi behöver inte se det som redan har hänt.
Vi går till framtiden.
Jag försöker ju. Kameran är åt helvete.
Nej, han är den mest begåvade dataingenjören på MIT.
Jim har aldrig varit en av oss.
Det är sant. Han är något av ett arsel.
Förlåt.
-Det var grupptrycket. -Visst.
Vad finns därnere?
Hur?
-De säger att de andra är under jorden. -Vi måste ner dit.
-Hissen har ingen ström. -Hitta nån som kan fixa det. Nu.
Han är uppenbarligen inte den mest omtyckta,
eller värdefulla, medlemmen av teamet.
Därmed kan han avvaras.
-Vad trevligt. -Jag överdrev.
-Gå framåt till nästa bit. -Jag gör mitt bästa.
...på MIT.
Det han är... är en jävla stipendiegrabb.
Han ska bara uppfylla nån kvot.
Jag hatar den killen.
Han fick precis huvudet avhugget.
Nix. Inte tekniskt sett. Inte än.
Fan, nu fick jag ont i huvudet.
Tack, jag vet.
Jag tror du blöder igen.
Det har inte känts bra sen jag kom tillbaka.
Nåt är fel.
Måste du filma allt?
Ja, enligt mitt framtida jag.
Vi pratade aldrig om vad vi skulle göra med maskinen.
Vi funderade bara på om vi kunde bygga den.
Vi var fixerade vid "kan vi", och tänkte aldrig på "borde vi".
Om mindre än en timme är vi alla döda.
Det har inte hänt än,
vilket betyder att det inte behöver hända.
Vi kan inte ändra nåt.
-Vi kan inte. -Det räcker.
Det här hjälper oss inte.
Enligt Jim börjar hissen fungera, eller hur?
Ja, det verkade så.
Jag går och kollar om den redan har börjar funka.
Skit.
Dubbelskit.
Nu är han därute och har börjat döda folk.
-Fan. Det låter inte bra. -Det låter illa.
-Vad låter illa? -Nåt jag sa...
eller kommer att säga.
Kan ni sluta titta? Vi bara plågar oss själva.
Kan vi hålla käft om paradoxer och ödet,
och skicka tillbaka nån som kan rädda oss?
Hörni, ni borde se det här.
Vad gör vi?
Fan. Fan, det är jag.
-Du är död. -Randy...
Eller kommer att dö.
Vad säger du nu om det där med oföränderligt öde?
Skicka tillbaka mig. Åt helvete med det.
Skicka tillbaka mig.
Helvete.
Kom ihåg att telefonen på vaktkontoret fortfarande kommer att vara kopplad.
Okej?
Det kommer ju inte att funka.
I så fall skulle vi inte vara här.
-Du måste försöka. -Du fixar det.
Randy, jag trodde aldrig att jag skulle säga det här... Ring mig.
Fan också!
-Jag fortsätter. -Okej.
Stå stilla! Du är gripen!
Släpp honom!
Fan också.
Är du en satans snut nu också?
-Är du det? -Vad händer?
Mördaren var nyss här.
-Är du säker? -Rätt jävla säker.
Ni har visst problem med strömmen.
Låt mig ta en titt.
Skitblaffa.
Ett gäng ledningar har brunnit.
-Det lär ta ett tag. -Det funkar inte för mig.
Vi har en av våra därnere. Vi måste ner nu.
Det måste läggas om.
-Vad hände egentligen? -Här är min flickvän, supersnuten.
Jag är inte polis, utan NSA-agent.
Jag är ledsen.
Vänta. Va?
Hon är en satans spion. På alla plan.
-Säg inte så. -Hur ska jag säga det, då?
Kommer vi att gripas?
-Fråga henne. -Kommer vi att gripas?
Vi har större problem.
Just det.
Skit.
Dubbelskit.
Han är därute, och han har börjat döda folk.
Jag antar att ni skulle ha berättat det, men såg ni möjligtvis vem det var?
Ingen annan har kommit ner hit, så det måste vara en av oss.
Var är Landau?
Jag kan inte tro att det är mr Landau.
Man kan visst inte lita på nån nuförtiden.
Lägg av, Jim.
Måste du filma allt?
Ja, enligt mitt framtida jag.
Wow. Otroligt att jag faktiskt säger det.
-Vadå? -Inget.
Han sa att han skulle vara här.
Skit samma. Vi kollar hans skåp.
-Den här? -Perfekt.
Det stinker verkligen.
-Vad är det som luktar? -Jag vet inte.
Randy märkte det imorse.
-Ja! -Landaus portfölj.
Suveränt.
Jag tror att det kommer härifrån.
Ja, det gör det.
-Det känns som att han stirrar på oss. -Herregud, jag kan inte titta.
Stackars Randy.
När han kände den hemska lukten imorse,
då kände han lukten av sig själv.
Varför tar han så lång tid på sig?
Hur går det?
Är det svar på frågan?
Han jobbar vidare med det.
Är du okej? Jag vet att du gillade honom.
Du kan sluta låtsas vara min flickvän. Täckmanteln är avslöjad.
Vi borde se vad som finns på den.
Jag fattar inte att NSA betalar dig för att ha sex med mig.
Så är det inte. Du...
Vår galna kväll i Catalina, då? Det där med säkerhetsordet?
Hörni, jag är här!
Det tillhörde inte mitt jobb.
Det var mitt första uppdrag...
Så du bara hoppar i säng med en av de misstänkta?
Det här var hela mitt liv i två år. Hur skulle jag annars få ha sex?
Fortfarande här. Bara så ni vet.
Det får mig att känna mig så speciell.
Det här verkar mest vara företagsnamn och börspriser...
Fan. Vänta. Datum.
Vilket är första datumet?
-13 juni 2007. -2007, okej.
Och det sista datumet?
20 augusti...
2029.
Det förklarar alla genombrott han bidrog med.
Och jag trodde att han bara var smart.
Enda sättet en tidsmaskin kan byggas
är om nån från framtiden där man byggt en sån,
använder den för att komma hit och bygga en.
Ja.
Vad pratar ni om?
Landau.
Han är för fan från framtiden.
Det är som att ha en vinstlott varje dag under de kommande 15 åren.
Så Landau reste tillbaka till 2007
för att börja samla ihop pengar för att betala för det här.
Alltihop.
Sen lät han oss bygga föregångaren till maskinen som han använder 2029.
Annars skulle inte tidsresor existera i framtiden,
och därmed kunde han inte komma hit.
Men varför vill han döda oss?
Han kan inte låta nån veta att tidsresor existerar nu.
Han måste döda oss.
Det är bara att erkänna... Det är rätt genialiskt.
Ja, men nu måste vi hitta honom.
Och döda honom... innan han dödar oss.
Jag tror att vi kan hitta honom.
Det här är som tidsresor fast via tv.
Japp. Serverpark.
Det här är så sjukt.
Vi hittade honom för att vi såg att vi hittade honom.
Då så...
Då tar vi honom.
-Okej. -Jag sitter kvar här.
Lite rullstolshumor.
Okej.
Var det sant det du sa förut?
Handlade det bara om sex för dig?
Allvarligt, Jim? Vill du prata om det här nu?
Du måste låta mig veta.
Berätta bara. Så mycket är du skyldig mig.
Nej. Med dig förändrades allt. Jag förlorade mitt fokus helt.
Det är mitt första uppdrag och jag tappade kontrollen på grund av dig.
Det är sanningen.
Nu vet jag varför jag aldrig fick träffa din familj,
varför din mamma alltid ringde, men aldrig hälsade på.
Det var inte min mamma, utan min NSA-kontakt. Min mentor.
Hon rekryterade mig under första året på MIT,
tränade upp mig och lärde mig allt jag vet.
-Jag ljög för henne också, för NSA. -Då är det alltså okej.
Min mentor sa alltid: "När du är undercover,
ska du aldrig dricka körsbärsdricka."
Men det gjorde jag med dig.
Jag älskar din körsbärsdricka.
Alla de där samtalen du var så nojig över?
Ja.
Det var jag som försökte planera en jubileumsfest för oss.
Skit också.
Nu önskar jag nästan att du hade varit otrogen.
Eller ett jubileum och en "Jisses, vi har uppfunnit tidsresor"-fest.
Det är inte han! Lyssna, det är inte han!
Jag kom precis på nåt. Heter du verkligen Gale?
Herregud. Jag vet inte ens ditt riktiga namn.
...försökte mörda oss.
-...överlista mig... -Lägg av!
-Han är inte mördaren! -Han tänker döda oss.
-Nej! -Se dig omkring.
Jag är inte mördaren, och inte du heller.
Och inte Gale. Alltså är det han.
-Hörru, är det okej? -Nej, jag mår inget vidare.
Du blöder näsblod igen.
Det har inte känts bra sen jag kom tillbaka.
Vem är du?
Jag vet vad ni tänker.
Jag hittade kniven.
Mördaren finns härinne! Det var inte jag.
Vart går du?
Fan heller.
Hörni! Hallå!
Japp. Serverpark.
Det här är så sjukt.
Ja, vi hittade honom för att vi såg att vi hittade honom.
Jag visste att du skulle säga så.
Precis så är det på filmen!
-Vi borde binda honom med nåt. -Jag fixar det.
Man kan för fan inte ändra nåt.
-Jo, jag. -Det är inte jag.
Håll käft.
Nej. Gale, jag ber dig.
Det var inte jag.
Det är inte han.
Lyssna! Det är inte han.
Han dödade Randy och vakten. Han tänkte döda oss alla.
Nej, det är inte jag. Jag följde efter mördaren.
Jag hittade kniven, han måste ha tappat den.
-Sluta ljuga! -Det hjälper inte att sparka honom.
Det här är inte ett av dina NSA-uppdrag.
-Tillhör du NSA? -Ja... tydligen.
Och jag som trodde att det var du hela tiden.
Du är redan den jag gillar sämst. Pressa mig för fan inte.
-Låt mig prata med honom. -Han är inte anhållen.
Han är rövhålet som vill döda oss.
Jag är inte mördaren.
-Sluta med det! Han är inte mördaren! -Han försökte mörda oss alla!
-Nej! -Jo! Se dig omkring.
Jag är inte mördaren, och inte du heller, och inte Gale.
Så det måste vara han!
Du är så säker på att vi är de enda här. Tänk om du har fel.
Nej, jag har inte fel. Det finns ingen annan här!
-Det måste det göra. -Omöjligt.
Han har en poäng.
Om det inte är en av oss,
tänk om det finns nån annan härnere.
Landau måste vara mördaren.
Jag försöker ju säga att han inte är det!
-Det är inte jag. -Håll käften.
-Jag såg honom på filmen! -Va?
Ni vet filmen som är full av sånt som inte har hänt än?
Jag såg mr Landau fly!
-Han är inte mördaren! -Tack.
-Hur vet du det? -Jag såg mördaren också.
Nå, vem är det, Lewis?
Jag vet inte.
-Va? -Jag såg inte hans ansikte.
Toppen.
-Men det är inte han. -Jag kan visa er.
Gale, se efter vad han snackar om.
Jag stannar och vaktar svinet här.
-Gör honom inte illa, bara. -Så här, menar du?
Inga sparkar.
Uppfattat.
Du kan fortsätta att sparka, men du har ändå inte rätt.
Men det får mig att må lite bättre...
Och förresten, vi hittade den här.
Du kommer inte att gilla det du får se.
Vänta. Vem filmar det här?
Deprimerande nog är det jag.
Tror jag. Det var jag som gav Jim kameran.
-Jaha. -Okej.
Nästa bit är lite luddig.
Där kommer Landau.
-Berätta om 2029. -Det är åt helvete med världen.
Vad har hänt med din brytning?
Jag har ingen brytning.
Jag föddes här.
Imorse såg jag på när mamma följde mig till skolan.
Åt helvete med det! Var fick du skivan ifrån?
Det enda jag egentligen vet
är namnet Max Devlin.
Max Devlin. Vem fan är Max Devlin?
Ingen vet. Vi vet bara att han är som ett spöke...
som hemsöker börsmarknaden, och han är förmögnare än du kan föreställa dig.
Jag kan föreställa mig jävligt mycket nu, så varsågod.
Han arbetar via ett nätverk av Wall Street-mäklare.
Ingen vet vem de arbetar för.
Jag vet bara att de handlar på börsen,
och de vinner alltid stort.
De förlorar aldrig, tack vare skivan.
Det var hans hemlighet.
-Och jag kom på det. -Hur?
Jag vet inte. Många ledtrådar.
De lämnades åt mig som brödsmulor,
nästan som om han ville att jag skulle hitta dem.
Bli inte upprörd.
Ser du? Där är du och där är mördaren!
Fan! Jag ser inte hans ansikte.
Det är som om han vet att kameran är där.
Ledtrådarna ledde mig till en liten stad i Arizona som heter Destiny.
Det var väl Devlins sätt att skämta lite.
Okej, hur lyder skämtet?
Jag upptäckte en topphemlig anläggning under jorden,
och där fanns en tidsmaskin.
-Som vår. -Nej.
Den här funkar faktiskt.
-Vår med. -Nej. Han förbättrade den.
Hans maskin var avancerad,
och den orsakade inga hjärnskador.
Vänta. Va?
Jag beklagar.
Näsblodet, yrseln...
Jag trodde att du förstod det.
Varför varnade du mig inte?
Jag kunde inte.
Maskinen som vi bygger nu
ligger till grund för den som Devlin bygger 2029.
Sen förbättrar han den.
Vi var tvungna att bygga den.
Om den inte byggdes,
kunde inte jag vara här nu.
-Om inte Landau är mördaren... -Då är han kvar därute.
-Men... -Nu.
Och gör vad?
REGLER FÖR TIDSFÖRSKJUTNING
Jag åkte till Destiny och bröt mig in i Max Devlins anläggning.
Jag hade skivan.
Och då trodde jag att jag visste vem Devlin verkligen var.
Vem?
-Det var jag. -Va?
Jag insåg att jag kunde åka bakåt i tiden
och samla ihop en förmögenhet.
Jag kunde bygga en tidsmaskin precis som han,
fast det skulle vara jag.
Jag kunde ta över hans liv.
Sen tänkte jag att det kanske...
hade varit jag hela tiden.
Alla paradoxerna ger mig en förbannad huvudvärk.
Det är inte därför du har huvudvärk.
Just det. Tack för påminnelsen.
När mördandet började visste jag att det inte var jag.
Så om vi hittar den riktiga mördaren, hittar vi Max Devlin.
Nej, du ljuger.
Du är den enda som kände till skivan.
Bara du hade motiv.
Jim, det är inte han. Jag har tittat på filmen.
Han är inte mördaren.
SJÄLVUTPLÅNING
Självutplåningssekvens aktiverad.
Jag sa ju det. Det finns nån annan i byggnaden!
Du måste gå till labbet och försöka stoppa det.
-Hur mycket tid har jag? -25 minuter.
Jag hämtar Lewis.
-Försiktig. -Ja.
Ni kan inte bara lämna mig här!
Kom igen nu...
Helvete. Jag borde kunna det här.
Kom, Lewis. Dags att sticka.
Det är meningslöst att fly. Förstår du inte?
-Vadå? -Vi är fast i en orsaksloop!
Det vet vi inte, så vi måste försöka. Nu måste vi gå.
-Kom igen. -Allt finns på film!
Filmen är som en jävla profetia!
Det vet vi inte säkert!
Vi måste kämpa, vi måste försöka.
Kom igen nu.
Vi kan inte göra nåt.
Vi kan inte ändra ödet.
Lewis.
Fan också!
Helvete.
Kom igen nu...
Nej...
Jag ber dig. Vi kan samarbeta.
Lyssna på mig.
Vi kan sam...
Nej. Nej.
Nej! Jag har en plan.
Nej, jag ber dig.
Nej, snälla!
När tiden är inne trycker du på den röda knappen.
Hissen svarar inte.
Helvete.
Det enda jag ville göra
var att resa tillbaka till den kvällen och stoppa mig själv
från att kliva in i den förbannade bilen!
Ge den här till Jim.
Det är er enda chans.
Fan!
-Mördaren lät mig sticka. -Varför?
Jag vet inte. Jag vet bara att han bad mig trycka på den röda knappen,
-så det tänkte jag göra. -Vad pratar du om?
Han bad mig trycka på den röda knappen, så det tänker jag göra.
Backa. Backa!
Snälla, skjut inte. Jag gör bara som han bad mig...
Vad händer?
Bill, Bill.
Bill, skjut honom!
Du sa att det låg kroppar överallt.
-Skjut honom, Bill. -Nej.
-Du ljuger. -Randy är död.
Den nya vakten är död!
-Det svinet dödade allihop! -Nej. Han dödade dem.
Det är han. Han dödade dem, Bill. Skjut honom.
Vi vet inte vad som händer dig.
Ditt huvud kommer tillbaka. Bara huvudet.
-Nej. -Du är död!
Skjut honom!
Jag tänker lägga ner pistolen.
-Jag lägger ner den. -Nej...
Skjut honom. Han försöker förvirra dig.
Jag vet att det känns som att ditt huvud har körts i en mixer,
men det är maskinens fel. Du har fått en hjärnskada.
Den här jäveln ljög för oss.
-Han har ingen brytning. -Vad pratar du om? Lyssna inte.
Jag är inte mördaren. Jag släpper vapnet.
Jag är inte mördaren. Han är det.
Innan du kom försökte han döda mig.
Det är han. Skjut honom.
Men du sa att alla var döda, att det låg kroppar här. Du ljuger.
-Det kommer att bli så! Du också! -Du ljuger!
Nej. Du hörde väl? Han försöker hota dig.
-Håll käften! -Skjut honom, Bill. Skjut honom!
Din jävel.
Jag ska för fan döda dig!
Jag gjorde som du sa.
-Jag tryckte på röda knappen. -Vad fan pratar du om?
-Du är han. Du är Max Devlin. -Nej.
Du tänker döda oss alla, och du ska ta skivan.
Du ska bli Max Devlin.
Jag...
Jag ville inte skada dig.
Jag älskar dig.
Förstår du inte?
Jag har planerat alltihop.
Jag gjorde det för vår framtid.
Förstår du inte?
Du är galen. Jag är ingen mördare.
Nej, du tänker döda oss alla.
-Jag är ingen mördare. -Inte direkt, men ge det tid.
Vad i helvete pågår?
Vi kan reda ut det här.
Jag har arbetat för dig hela tiden utan att veta det.
Jag hade aldrig kunnat känna till projektet i Destiny.
Jag hade aldrig kunnat få tag i den skivan.
Jag gjorde precis som du ville.
Det visste du.
Du... Du kommer att minnas det här. Hör på mig.
2029 kommer du att minnas det här.
Förstår du inte? Jag har varit en bricka i ditt spel.
Jag gör allt du ber mig om.
-Bra. Då ses vi väl senare. -Nej!
Snälla Jim. Du behöver inte göra det här.
Göra vad? Jag har inte gjort nåt.
Du halshögg nyss Bill.
Herrejävlar. Det här är bara i mitt huvud.
Visst. Få oss att må lite bättre. Skyll på hjärnskadan.
Vem vet? Det kanske är det som är felet.
Nu ska vi se.
Det funkar. Vi har ström.
Jag tror att det kommer att hålla.
Vad gjorde du? Varför?
Jag reste tillbaka och gjorde det som var nödvändigt.
Först dödade jag Randy innan han kunde varna oss andra att inte komma.
Sen dödade jag den nya vakten, vad han nu hette.
-Van Lang. -Fint av dig att minnas.
Men vi vet att du kommer att glömma det.
-Va? -Häng med.
Få mig inte att verka korkad.
Lyssna inte på honom. Du är en bra människa.
Tack, men håll tyst.
Varför skulle jag... vi...
jag... Varför skulle jag döda nån?
Det vet du. Du såg filmen.
Alla de där rika skithögarna som snackade skit om oss.
Du blev arg.
Nej, inte tillräckligt för att döda.
Sen förstod vi att kvinnan vi älskar
har ljugit för oss hela tiden,
lurat oss och försökt att sätta dit oss.
-Nej. -Jag vet att vi älskar henne,
men vi vet inte ens hennes riktiga namn.
Du känner mig, Jim. Jag känner dig.
Du är ingen mördare.
Sen såg du vad som fanns på Landaus skrivbord,
vad kära lilla pappa skulle ha mördat för...
Nåt alldeles säkert.
-Men jag har inte... -Jo.
Jim, du kan inte ljuga för mig. Du kan inte ljuga för dig själv.
Du började tänka på alla pengar och all makt,
och det enda du behövde göra var att resa tillbaka och döda några människor.
Jag kan inte döda.
-Jag kan inte. -Men det är din chans.
Det var därför du hamrade på tangenterna varje dags tills fingrarna blödde.
Det var därför du fick stipendium till MIT,
blev bäst i klassen, introducerades för Landau och kom med i Projekt 880.
Säg åt honom att du inte tänker göra det.
Du är en bra människa. Du kan inte!
Håll käften, vem du än är.
Du vet vad du måste göra.
Det blir svårast att döda Randy, men sen blir det lättare.
Att döda Landau? Det kommer du nästan njuta av.
Jim. Snälla, lyssna på mig.
Han har inget val. Jag hade inget val.
Du har visst ett val. Gör inte som han säger.
Han har inget val, och han har fan inte tid för det här!
En till av oss kommer snart.
-Han får inte se oss. -Jim, jag ber dig.
-Honom eller mig? -Honom.
-Du är en mördarjävel! -Han också! Häng med.
Nej.
Aldrig. Han älskar mig.
Han är en god människa. Det är han fortfarande.
-Gale, jag vet inte. -De är våra vänner, Jim.
-De är dina vänner. -Nix.
De hatade dig. Ville bara säga det.
Snälla Gale, jag måste få tänka!
-Snälla! -Alla hatar dig.
Gör det inte.
Nu kommer det.
Helvete! Du visste att det skulle hända. Varför stoppade du henne inte?
Ledsen, kan inte orsaka en paradox, bla-bla-bla.
-Vilken skithög du är. -Men jag är ju du, så...
-Jag gör det inte. -Vi vet att du kommer att göra det.
-Jag reser inte tillbaka. -Jag vet att du gör det,
för jag har redan haft det här samtalet med dig.
Nej. Det här kan inte ske.
Förstår du inte? Du har inget val.
Varför? Varför måste jag döda?
För att jag redan har gjort det!
Ledsen, men vi kan inte ändra på det.
Snabbt, ge mig skivan.
Jag ville gärna ha kvar den.
Det har du ju.
Jag gömde grejerna här åt dig.
Klä på dig. Du måste se rätt ut.
Hon följer med mig.
Gör henne inte illa.
Snart kommer hissen ner.
Jag vet. Jag minns det.
Bra. Nu börjar du fatta.
Göm dig. Han får inte se dig.
-Upp med dig! -Nej.
Allt som hände kommer att hända igen.
Jag går. Drake och Vasquez kommer med.
Nej, jag placerade henne där. Det är mitt jobb att ta tillbaka henne.
Skynda på!
Nej. Inte än.
Vad i helvete?
Självutplåning om fyra minuter.
Hela stället kommer att sprängas!
Här har vi en som funkar.
Hissen på väg ner.
Du bad om ett under. Jag ger dig NSA.
Välkommen till Projekt 880.
Nej.
Nej. Jim!
- Välkommen till Projekt 880. -Hjälp!
-Gale! -Jim!
Nej! Nej!
-Jag vill inte göra dig illa. -Du kommer inte undan.
Jim...
Va? Lewis, vad har hänt?
-Vem gjorde det här? -Jag vet inte.
Du dödade våra vänner.
-Jag gjorde det för det här, för oss. -Du dödade våra vänner.
Förstår du inte? Jag hade inget val.
Det var mitt öde.
Självutplåning om en minut.
-Kämpa inte emot. Du kan inte! -Vänta bara.
Självutplåning om tre, två, ett.
-Var det en jordbävning? -Jag tror inte det.
Jim?
-Jag tror att du glömde nåt. -Helvete!
Ge mig den!
Ge mig den satans skivan.
Om jag faller, faller den här. Kom igen.
Ge mig den.
-Hit med skivan, din subba! -Kom och hämta den.
Vi kan väl fortfarande få det att funka?
-Snälla, hjälp. -Du kommer inte undan ödet, Jim.
Lite hjälp här, tack.
Snälla ni...
Jag tillhör NSA.
-Så du är undercoveragenten? -Ja, specialagent Maxine Devlin.
ÖDET VÄNTAR
Det är en enda röra därnere.
Explosionen förstörde allt.
Ingen annan kan ha överlevt.
Men vi vet ändå inte vad fan som hände därnere.
Hon är den enda som kan berätta.
Vi får ge henne lite tid, bara.